Garri Bardini film
INETU PARDIPOEG
Hans Christian Anderseni muinasjutt
Pjotr Iljitð Tðaikovski muusika
Milline õudus! Kui hirmus on elada!
Neetud!
Kuidas see kõik on ära tüüdanud! Kunas see ometi lõpeb?
Olge te neetud!
Võta, võta, saab majas tõeline mees olema.
Kiitus! Kiitus! Kiitus! Linnuriigi riitus!
Kuulus suleliste maa! Hurraa-hurraa-hurraa-hurraa-hurraa!
Õitsegu me maa meil armas, lendu tõuseb laul nii uljas
meie õue pealt!
Pole ilmas laias õue, mis nii armas.
Ja ei tule iial ka! Jaa-jaa-jaa-jaa-jaa.
Küll on ilus elu hoovis, laulame kõik kooris.
Õnnis see, toit ja vesi ees!
Siin me laulu lööme ikka kooris!
Pardid, pardid, kus veel sellised on pardid?
Kanad, kanad - nendelt silma pealt ei saa.
Haned, haned, suured kõik ja väiksed ka!
Kaunimaid eales sa leida ei saa!
Braavo! Braavo! Nii just: uhkust, au ja kuulsust
toovad meil me noored tibud, tibud, tibud, tibud!
Kaunid suled on neil ainult, vaprad südamelt ja vaimult!
Nii, kui isadki!
Kuulsus on me kutse, parem, vasak, otse!
Ärge minge kaugele!
Siin kõik söök on ette antud, hoolt me eest on kantud!
Õnnis maa! Miks siit lennata?
Siin, mu vennad, tiibu me ei vaja.
Lapsed, lapsed, sööge, et saaks olla paksem:
sääsed, vastsed - kõik see teie jaoks!
Usse lööge, ennast hästi paksuks sööge.
See nii meeldiv peremehe silma jaoks.
Pole ilmas laias õue, mis nii armas.
Ja ei tule iial ka! Jaa-jaa-jaa-jaa-jaa.
Küll on ilus elu hoovis, laulame kõik kooris.
Õnnis see, toit ja vesi ees!
Siin me laulu lööme ikka kooris!
Vabalt!
Nojaa...
Ema!
Mina?
Isa?
Mina?
Ema.
Kõtt, värdjas!
Kus kleepis ennast külge!
Kellele ma ütlesin?! Kao siit!
Mis sa tahad? Mine siit minema.
Ema.
Ema. Ema.
Mis juhtus? Mis see on?
Täielik korralagedus. - Milline õudus, kohutav!
Oh, nõnda pime öö.
Auu, auu! Nii halb on üksi ju.
Mu jumal hea, seda koduks pean.
Kuid üksi ma ja miks, ei teada saa.
Mul unistus ema kaitsev tiib,
pere mured viib, kodumaa mul siin.
Oh, jumal!
Tahtsin ma... sõpru tahtsin ma,
koos me aasal seal, koos siin oksa peal,
laule laulda koos!
Kuid, täitsa võõras ma,
siin käin nüüd ma ka öösel üksinda.
Mu jumal küll, oleks keegi mul.
Auu, auu, mind vaja pole ju.
Tean ju küll, et ei õigelt käi,
laulgi võõras näib - ehk näen vendi häid?!
Oh, jumal!
Tulla keegi võiks minu juurde siin,
anda tiiva toeks,
oleks mulgi siis külmal öösel soe!
Kuid, kõik siin ammu just, kui öö nii must,
ei valgust, soojust head.
Mu jumal küll!
Kõik on unemaal,
kuid minul siin ei kohta olla saa.
Kiitus! Kiitus! kiitus! Linnuriigi riitus!
Kuulus suleliste maa! Hurraa-hurraa-hurraa-hurraa-hurraa!
Õitsegu me maa meil armas, lendu tõuseb laul nii uljas
meie õue pealt!
Pole ilmas laias õue, mis nii armas.
Ja ei tule iial ka! Jaa-jaa-jaa-jaa-jaa.
Küll on ilus elu hoovis, laulame kõik kooris.
Õnnis see, toit ja vesi ees!
Siin me laulu lööme ikka kooris!
Pardid, pardid, kus veel sellised on pardid?
Kanad, kanad - nendelt silma pealt ei saa.
Haned, haned, suured kõik ja väiksed ka!
Kaunimaid eales sa leida ei saa!
Braavo! Braavo! Nii just: uhkust, au ja kuulsust
toovad meil me noored tibud, tibud, tibud, tibud!
Kaunid suled on neil ainult, vaprad südamelt ja vaimult!
Nii, kui isadki!
Kuulsus on me kutse, parem, vasak, otse!
Ärge minge kaugele!
Siin kõik söök on ette antud, hoolt me eest on kantud!
Õnnis maa! Miks siit lennata?
Siin, mu vennad, tiibu me ei vaja.
Vabalt!
Oh, vihkan seda, alati mina.
Noh, lõpuks meile selge see! - Kellele meile ja mis on siis see?
Nüüd teame, kelle oma on see värdjas, kel seanägu ees.
See on küll jamps, laus totrus see! - Pole see jamps, ei totrus see.
Kuid teada see on kõigile, et värdjale emaks just te!
See on küll jamps! - Ei üldse jamps!
Millest on jutt? - Just sellest on jutt!
Ja oleks ta mu poja raas - ta ujuda küll siis ei saaks!
Siin tähtis pole üldse see!
Ja mis küll veel siis? - Te kasvatusviis!
Vaid selline daam seks olla võis! - Kuid keegi ehk salaja meile ta tõi?!
Ma näen ainult üht: see on pardipoeg, pardipoeg, pardipoeg - tal selline rüht!
Aga ütlen ma teil: see on kanapoeg, kanapoeg, kanapoeg!
Ma arvan, et kõigile näha see, et madaam - halb ema te!
No miks ometi, ometi, ometi, ometi teil olla kui mats!
Mis? Ma pole mats! - Oled küll mats!
Sa ole vait! - Ma pole vait!
Sul kordan, loll eit, kuni silme eest must: sinu oma see koletu värdjas on just!
Ei, sinu poeg!
Ei, sinu! - Ei, sinu!
Sinu! Sinu! Sinu!
Poeg.
Tähelepanu! Tähelepanu!
Alustame oma kontserti!
Kanapojad!
Noorem grupp.
Tants!
Jätkame oma kontserti.
Pardipojad.
Noorem grupp.
Tants!
Vot - üksi olen taas,
jälle taas üksi ju, ma jälle kõlbmatu.
Oh, jumal küll!
Milline mu süü, mis saatus nüüd?
Ei teada saa, mis süül?!
Kuid kui üks päev üllatan neid siis,
nende kurjus kaob, nad ei naera siis.
Oh, jumal!
Vot siis nad aru saavad, et armastan neid ma,
sõprade jaoks siis valmis kõigeks ma.
Kus mu unistused siis?
Kui suits, kui ulm, nad üles sulasid.
Oh, jumal hea! Oleks keegi vaid,
kes ükski päev mu üle rõõmu näeks.
Isa!
Kuis koju saada veel,
kui sulges ta kõik uksed minu ees.
Oh, jumal hea!
Kust küll leida mul üks koht, üks urg?
Uus päev et algaks mul.
Kui saabub koit, järsku näevad kõik:
neile vend ma ju, olen sõber truu.
Oh, jumal!
Kell see lööb, algab taas uus päev,
ja uks lahti läeb
ja mu sõprusring kutsub sisse mind!
Oh, olen väsinud.
Kaks päeva läind, vaid muret olen näind.
Oh, jumal küll!
Oleks taas uus päev kiirelt, kiirelt käes,
siis hästi läheb kõik.
Kiitus! Kiitus! kiitus! Linnuriigi riitus!
Kuulus suleliste maa! Hurraa-hurraa-hurraa-hurraa-hurraa!
Õitsegu me maa meil armas, lendu tõuseb laul nii uljas
meie õue pealt!
Pole ilmas laias õue, mis nii armas.
Ja ei tule iial ka! Jaa-jaa-jaa-jaa-jaa.
Küll on ilus elu hoovis, laulame kõik kooris.
Õnnis see, toit ja vesi ees!
Siin me laulu lööme ikka kooris!
Pardid, pardid, kus veel sellised on pardid?
Kanad, kanad - nendelt silma pealt ei saa.
Haned, haned, suured kõik ja väiksed ka!
Kaunimaid eales sa leida ei saa!
Pole ilmas laias õue, mis nii armas.
Ja ei tule iial ka! Jaa-jaa-jaa-jaa-jaa.
Küll on ilus elu hoovis, laulame kõik kooris.
Õnnis see, toit ja vesi ees!
Siin me laulu lööme ikka kooris!
Vabalt!
Mida te minust ometi tahate!
Tervitus, kotkad!
Elagu, elagu, teie kõrgus!
Õnnitlen teid linnuõue
sõltumatuse päeva puhul!
Hurraa! Hurraa! Hurraa!
Paraad! Valvel!
Pidulikule marsile...
Pidulikule marsile!
Esimene haudegrupp - otse!
Ülejäänud - paremale pöörd!
Sammu marss!
Hurraa!
Mis on? Minge eemale! Mis te seisate siin, minge minema, või ma...
Laske jalga!
Minema siit!
Ära kõnni mu kannul! Tüütus!
Lurjus.
Hästi tehtud!
Isa, noh, isa!
No palun!
Isa, sa ju lubasid.
No lubasin. - Ja ütlesid, et täna lendame.
Ära kiirusta. Ära kiirusta.
Te olete metsikud? - Me oleme vabad.
Mu poeg, ära liiga kiirusta.
Ma ei kiirusta.
Mind sa vaata sealt.
Palju võib!
Õpi minu pealt.
Aitab juba.
Mu poeg, tee on pikk meil ees.
Tean, tean.
Aega küll on ees.
Tuleks see ometi rutem.
Seni õpi veel.
Hästi, hästi!
Peamine on rõõm, mu poiss.
Ma ju oskan kõik, olen suureks saand. - Õnn on lennus üle maa.
Seda niigi tean, seda niigi tean!
Meenuta, kui suureks saad. - Ma ju oskan kõik, olen suureks saand.
Vaene meie vend, see vangis hing. - Mina?
Mida mõtled sa? Kurbust täis on rind?
Kõik, mis avarus ta ees -
linnuõu on see!
Tara sees.
Mind sa vaata sealt.
Õpi minu pealt.
Aega küll on ees.
Seni õpi veel.
Ilge, see part on ilge!
Nii õudselt ilge, lihtsalt jube konn.
Ei ole part ta! Ei ole kukk ta!
Ja ise ka ei tea ta, kes ta on.
Sa võõras ju, siin omad poisid me,
sest nii kaunid me, on kõigil teada see, kuid sina oled õudne.
Jah, lihtsalt õudne. Sa valet verd - nii võõras, räpane.
Vähe sa peksa saanud? Kes vajab sind su sõprusega koos?!
Pole sind armastanud, peaks olema sa lühem, priskem noos.
Ei nii kui me, siin poisid lahedad ja ilmelt kaunimad.
No palju peab sul ütlema, et pole
kohta siin värdjatele, kus vaid normaalsed pardid-haned koos.
Sa ilge! Ilge!
Ei ole part sa!
Ei hanedest, ei kanadest su tõug.
Sul pole tõugu, sa külvad õudu, sa kõhn pikk kolge! Sa üksi nüüd!
Me jätame hüvasti oma loo kangelasega,
kuid me ei jäta hüvasti lootusega, et kõigis, nagu meie pardipojaski, elab kaunis luik.
Aga muidu - milleks elada?
Jutustas Pastella